EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Stop.
Stop!
Lad mig vide, så snart Jabroot kommer tilbage.
Javel.
- Hvordan gjorde du det, Tiuri? - Det ved jeg ikke.
Det må du da vide.
Da vi undslap De Røde Ryttere i tågen...
-Var det også dig? - Det ved jeg ikke.
Munkene i cellen ... det var dig.
Jeg så det ikke, men mærkede det. Kraften i det.
Men hvordan?
Skal jeg gentage, at jeg ikke ved det? Det kan jeg godt gøre.
Abbeden sagde, det kom indefra.
Er det eviellansk?
Du ved det virkelig ikke, vel?
Er det her?
Drager du mod nord nu?
Du vil levere det brev, ikke?
Kong Favian bliver nok glad for det.
Så glad, at han belønner dig?
Tænker du kun på det?
Svar mig.
Du stjal min hest og overgav mig til din far bare for at finde din vej.
Vil du nu glemme den?
Vejen går ingen steder, det gør brevet.
Dig og mig, Tiuri. Jeg kan mærke det.
Vi bliver ustoppelige.
- Du er sandelig... - Overbevisende? Overtalende?
Har ubestrideligt ret?
Skamløs.
Det er så et "ja".
Det her føles forkert.
Måske fortjener de ikke heste.
Måske er de nådesløse skurke.
- Har du tænkt på det? - Vi kan ikke stjæle dem.
Vi er jo riddere.
Ikke, før vi får Tiuri tilbage.
- Ristridin bad os hjælpe. - Min far sagde, han er forræder.
Ja, men du sagde, han lyver.
Nej.
Jo. Du sagde, at han lyver.
Jeg sagde, han er god til at lyve. Det betyder da ikke, han gør det.
Faktisk...
- Jo da. - Det er ikke...
- Nej, jeg sagde... - Glem det.
Forstår I det ikke?
Ristridin, Fantumar og de andre er ligeglade med os.
Hvis vi har Tiuri, så har vi noget at forhandle med.
Vi får ham ikke uden heste.
Alianor?
Vent, Alianor.
Sid op! Følg dronningen. Hun er ikke beskyttet.
Alianor?
Pas nu på, herre.
Ankommer varen ødelagt, bliver deres bror nok skuffet.
At risikere Deres sikkerhed er ingen spøg, Deres Højhed.
Den eneste risiko for min sikkerhed er Dem.
Skoven er kendt for at huse skumle typer.
Jeg har jaget her hele livet,
og den skumleste type, jeg har mødt, var Deres far.
De skal vide, jeg vil protestere på det kraftigste over for kongen,
Han var grov og respektløs, og planen...
Lad...
...være.
Jeg er ikke vred over Deres far eller hans plan.
Det ærgrer mig, jeg ikke kom på det.
- Hvad gør De? - Vær ikke så snerpet.
Vi er brikker, De og jeg. Vi kan ofres i det politiske skakspil.
Det er min tur nu.
- Det bliver snart Deres. - De...
Mit råd er,
at vi smeder, mens jernet er varmt.
Jeg kan ikke medvirke til det.
Slut Dem til mig.
Jeg er ikke god til at svømme.
Får De problemer...
...redder jeg Dem.
Og De er for opblæst til at drukne.
Blev Deres hår vådt?
Ja.
Så shamanens kone fik et barn...
...og det barn er nu forsvundet?
Ja, herre.
Du finder dem, Jabroot.
Og sender dem tilbage til deres grav.
Er De sikker, herre?
Krigen er forbi.
Måske kan nedslagtningerne også være forbi.
Hver kamp, jeg udkæmpede...
...og hvert liv, jeg tog...
...var i fredens navn.
Alligevel lider verden stadig.
Men når blodmånen stiger...
...vil al lidelse slutte.
For Dem, for mig, for alle.
Send jægere ud.
Gennemsøg området, og find shamanens kone og søn.
Intet må stå i vejen for os.
Vi er heldige. De siger, båden skal helt til Berlan.
- Det er to dagsridt fra Unauwen. - Hvad koster turen?
Glem det. Du har gjort dit, lad mig nu gøre mit.
Kom nu.
Hold pungene, hvor jeg kan se dem. Vi tager imod alt: guldmønter,
sølvmønter og endda kobbermønter.
Uden mønter, ingen adgang!
Vær hilset, kaptajn.
Sikke et smukt skib, De fører.
Stop smigeren. Vis mig pengene.
Eller foretrækker De den fine belønning, prins Viridian vil give Dem,
når De hjælper os med at levere denne gode gave?
Hun har ingen penge. Fjern hende og ham med.
Denne interesserer Dem ikke?
Måske dræber han os, imens vi sover.
Eviellaneren.
Og det kommer fra en kynisk svindler som Dem.
Damen i kahytten, hesten på siden af båden og dig med den.
Han sover ikke hos dyrene.
Så kommer han ikke med.
Det er ligemeget. Kom nu.
Pas på, hvor De går.
I lige måde.
- Jeg vil have den tilbage. - Hvilket?
Min ring.
Jeg aner ikke, hvad du taler om.
Der kan man bare se. Tiuri er ved at blive voksen.
Kvæg nedenunder!
- Jeg finder dig. - Jeg gemmer min pung.
Her er godt nok for os begge.
Jeg er ikke bange.
Åh.
- Godt. - For jeg kan lave magi.
Det er der meget af.
Milou?
Åh, gudskelov. Der er du.
- Beklager forstyrrelsen. - Jeg kan lave magi, ikke?
Jeg kan få båden til at forsvinde.
Selvfølgelig kan du det, skat.
Kan du lave magi?
Det kan hun. Hun kan lave magi.
Skal I til Unauwen?
Desværre, ja.
Min mand vil se Viridians triumferende hjemkomst.
Han beundrer ham.
Jeg håber bare, der ikke bliver problemer.
- Tror De da det? - Hvem ved, hvad Viridian ønsker?
Kommer han virkelig med fred...
...hvorfor har han så ikke opløst hæren?
Kom, lille magiker. Lad os finde din far.
- Hvornår kan vi stjæle hestene? - Når de slukker lyset og går i seng.
Jeg fryser bagdelen af.
Fortæl en historie, Fol.
Tror du, vi er småbørn?
Du vil elske Foldos historier. De er uhyggelige!
- Ikke, Foldo? - De er sande.
Og derfor uhyggelige.
Ingen er sandere...
...end historien om Amaris...
...og den magi, der besatte hende.
Magi findes ikke.
Er vi måske eviellanere?
Er du en af dem, som magi kan flyde igennem,
ved du det ikke engang ... før det er inde i dig.
Sådan skete det...
...for Amaris.
Hun var knap otte år gammel
og boede i en hytte langt inde i skoven med sin mor, der elskede hende højt.
En dag havde hun været ude for at samle brænde.
Da han endelig kom hjem, var det mørkt.
Og hytten var underligt stille.
Ingen ild i arnen,
ingen mad i gryden. Amaris råbte: "Mor?"
Og hendes mors stemme lød: "Jeg er i kælderen."
Det var besynderligt.
Deres kælder var mørk og kold,
og de hadede at gå derned. Moren råbte igen: "Jeg har fundet noget.
Kom og se."
Så Amaris tændte et lille stearinlys,
åbnede døren til kælderen...
...og gik ned.
Det lille stearinlys oplyste knapt nok det grumme mørke.
"Vær ikke bange, mit barn",
lød hendes mors stemme i mørket.
Og lige da Amaris nåede bunden af trappen...
...og mærkede den kolde, våde jord under sine fødder...
...blæste lyset ud.
Og det var der...
...hun hørte det.
Hørte hvad?
Hoveddøren...
...åbnedes ovenpå...
...og hendes mors stemme...
...lød...
"Amaris, jeg er hjemme."
- Hvad gjorde Amaris? - Hun kunne intet gøre.
For den, der var dernede, havde hende nu.
Endelig fandt Amaris sin stemme.
"Jeg er i kælderen! Kom!" Og hendes mor skyndte sig ned med et lys.
Men hendes lille pige var væk.
For evigt.
- Hvorhen? - Ingen ved det.
Men hun er derude et sted…
...helt alene.
Så næste gang I går gennem skoven,
og det føles...
...som bliver I fulgt...
...så vær meget forsigtige.
For måske er det magien...
... der venter...
...på at tage jer!
Græder du?
Hold mund.
Tiuri?
Folk snakker om, hvad Viridian vil, når han vender hjem.
Så brevet kan være vigtigere, end jeg troede.
Jeg ved, det er vigtigt. Det har jeg altid vidst.
Ja, men belønningen bliver større.
- Så begynder hun. - Hvad skal det sige?
At ikke alt handler om penge.
Ikke alt handler om, hvad man får ud af det.
Så begynder han.
Tænker folk kun på sig selv, bliver livet frygteligt.
- Livet er frygteligt. - Det er op til folk som os at ændre det.
Eller kræver det mod, du ikke har?
- Jeg frygter intet. - Jo, du gør!
Derfor er du her og tænker på belønningen i stedet for at finde vejen til din mor.
- Du var for længe hos munkene. - Du er mere bange end mig.
Og det siger en del.
Bange for, at når du finder hende...
...er hun ikke svaret på dine bønner.
Eller værre endnu…
...at du ikke er svaret på hendes.
Se!
Troldmanden Slupor!
Åndemaner fra underverdenen!
Giv venligst gavmildt,
for jeg har studeret det forbandede lands mørkekunst.
Dets navn er jer velkendt, men få vover at sige det højt.
Eviellan!
På mine rejser...
...har jeg set dødens slange!
Jeg har drukket
fra blodfloden!
Og jeg har talt med den hævngerrige døde
shaman myrdet af prins Viridian.
Og nu kalder deres stemmer
på hævn!
Find drengen! Søg i hver stinkende krog!
Røde Ryttere!
Gennemsøg skibet!
Gem dig!
Hvor er Eviellan-knægten?
- Han er hos hesten! - Hvor er han?
Hent Ardanwen. Vi må væk fra båden.
I skal ingen steder.
Jeg troede,
du bare var en gene.
Nu er du...
...en sand irritation.
- Hvad gør du? - Denne vej!
Vent, Ardanwen!
Sæt farten ned!
Må jeg spørge...
...hvor du har den talisman fra?
Den tilhørte min far.
Shamanerblod.
Var min far shaman?
Du har spørgsmål, jeg har svar.
Først...
...skal vi væk herfra.
Man ved aldrig, hvornår man skal hurtigt væk.
- Jager De Røde Ryttere dig? - Værre.
Publikum vil have pengene tilbage.
Jeg ved, I er derude!
Vi må af sted.
Det er ikke slut!
- Hvor er Lavinia og Ardanwen? - Ind!
Hvad er der?
Jeg...
...bløder.
Jeg har dig, min dreng.
Vi ses, Tiuri!
Mange tak for din afskedsgave!
Vi må stoppe.
Stille. Slap af.
Vi må tilbage og finde Lavinia.
Jeg kan ikke svømme!
Hvad skete der?
- Din elendige hest dræbte mig næsten. - Det er hans særkende.
Er du såret?
Ardanwen.
Du kan umuligt ride.
Vi må stoppe blødningen.
Der er en grotte tæt på med urter til at lave en grød til såret.
- Men vi må skynde os, før de kommer. - Vent.
Hvorfor gør du det?
- Han reddede mit liv. - Det ved jeg. Men hvorfor?
Du er ren eviellaner. Det ved jeg godt.
Og jeg er kun en ydmyg discipel i din rige kultur.
Med sminke og billige tricks.
Mere svindler end discipel.
En kyniker. Godt. Alle helte behøver en for at holde jordforbindelsen.
Er han da en helt?
Ja. Mørket er på vej.
Det vil opsluge alt.
Og når det kommer, kan kun én ting stoppe det.
Du ser på mig.
Når uvejrsskyerne samles, vil en helt opstå
med styrken til at gå imod den.
Du er født af shamanblod, Tiuri. Du er den helt.
Vent, vi må væk.
Det her er komplet vanvittigt, ved du godt det?
Jeg kan lide dig, unge dame. Rigtig meget.
Kom nu.
Der er ingen tid at spilde!
- Er du en god pige? - Kom, vi må skynde os.
Skal jeg stjæle hesten, skal den vide, mine intentioner er noble.
Du skal ride på den, ikke ægte den, Foldo.
Jeg vil heller ikke at gøre det, men Iona har ret. Vi må finde Tiuri.
Hvorfor? Så vi kan give ham til Fantumar?
Afsted!
Tyve!
Tag en hest!
Afsted!
Mordere!
Hov, det var min hest!
Stjæle fra en gamling, hvad?
Gennem regn og slud, blod og sne
Der red den berømte Jussipo
Og ved siden af Red hans trættende lillebror
Tier du aldrig?
Du vil nyde det her.
Iona er altid klar til at duellere
Søde Foldo lader sig ikke narre
Og bag dem red en nar på et muldyr
Ikke morsomt. Det er ikke et muldyr.
Jeg tager din hest, Piak.
- Nej, du gør ej. - Jo.Den her er for lille.
Så skulle du have stjålet en større, ikke?
Lad os slå lejr.
- Lad os lade være. - Vi har redet hele natten.
Og vi er stadig langt bagud, så vi fortsætter.
For mange år siden kæmpede jeg i Eviellan-krigene.
Det kostede mig min ungdom og min uskyld.
Men jeg fik noget til gengæld. En forståelse for Eviellans sande styrke.
Den styrke mærker jeg i dig, Tiuri.
Hvor er vi?
Hvor de ikke finder os. Hurtigt.
Hvis Tiuri er helten, legenden omtaler,
må hans mor have vidst det.
Hvorfor tav hun?
For at beskytte ham.
Imod hans skæbne. Men den har fundet ham nu,
og han undslipper ikke.
Tiuri.
Hurtigt. Her!
Læg ham her.
Der er vand i spanden.
Disse grotter er urgamle.
Fra før der fandtes Dagonaut og Unauwen.
Før der fandtes riddere og konger.
Da der kun var ét land.
Én magt.
- Eviellan. - Ja.
Man har altid kunne hele her.
Han er sikker her.
Vi behøver gyldenris og røllike.
De findes i skovbrynet.
Hvad venter du på?
Det er fint ... Gør, som han siger.
Jeg skynder mig.
Pas på ham.
Mineraler bevarer din styrke under ceremonien.
Hvilken ceremoni?
Jeg forstår ikke.
Nemlig.
Styrken skal forstås for at kunne styres.
Tror du, at alle, der har den, kan bruge den?
Du må mestre styrken for at bruge den til fulde.
Er ceremonien en del af min heling?
Den er en del af verdens heling.
Gudskelov blev du sendt til mig og ikke Viridian.
Hvis han fortærede dig...
...var vores opgave umulig.
Fortærede mig?
Eviellan-shamanerne blev ikke blot udslettet.
Først stjal vores noble prins deres kræfter.
Brændte den ud af deres sjæle og trak den ind i sin.
Men den største af alle undslap ham.
Dig.
"Brændte den ud af deres sjæle?"
Åh, ja, det er muligt for dem, der studerede sådan noget.
Kræfter...
...kan overføres fra én person til en anden.
Det er selve kraften, der er vigtig.
Ikke det kar, der indeholder den.
Især, hvis bæreren er uværdig.
- Lavinia! - Det er for sent til det.
Lavinia!
Og nu kan vi begynde!
Lavinia!
- Jeg gjorde det! - Du gjorde intet.
Det var Iona.
- Pokkers, det er pigen. - Kan du se?
Jeg havde fanget Tiuri.
Siger idioten, der stjal et muldyr.
- Det er ikke et muldyr. - Beklager.
Hold nu mund, og få mig ned!
- Selvfølgelig. - Vent.
Hvor er Tiuri?
Jeg aner ikke, hvem du er, men jeg siger intet,
før du har fået mig ned!
- Der er ikke tid. Tiuri er i fare. - Det er han sandelig.
I fare for os. Vi er fareridderne.
Virkelig, Arman?
Du er ynkelig.
- Kald mig ikke det! - Hvad så?
Hallo!
Ja, naturligvis.
Spyt så ud.
Hvor er Tiuri?
Stå ikke bare der. Efter hende!
Det er hurtigt at overdrage dine kræfter til mig, Tiuri.
Ilden frigør den fra din uværdige krop.
Og når den er fri, kan jeg endelig indtage den
og blive den helt, du aldrig kunne.
Lavinia!
Tiuri!
Lavinia!
Det ser skidt ud.
Tiuri!
- Tiuri! - Lavinia!
- Vi må hjælpe ham. - Tiuri!
Der er ingen vej ind.
Brænd kødet væk!
Slip hans kræfter fri!
Brug den, Tiuri!
Brug din kræft til at slippe fri!
Nej!
Det er fuldført!
Kraften er min!
Hvad?
Det er umuligt.
Nej!
Av.
Du gjorde det.
Hvad laver I her?